22.10.2014.
Aleksandar Grlić
Pregleda: 22742
Obitelj Babić treba pomoć
(FOTO: Aleksandar Grlić)
"Tata je nažalost preminuo. Želim se zahvaliti svima koji su nam pomogli, hvala na svemu. Dosta je ljudi pomoglo. Dobio sam nadu i vjeru da ćemo se izvući", kaže nam Josip (16), sin Zvonka Babića koji je svoju bitku s rakom izgubio jučer u večernjim satima.
Priča o sudbini obitelji Babić dirnula je srca ljudi iz Požeštine, ali i cijele Hrvatske, BiH, Njemačke pa čak i daleke Švedske.
- Moram se zahvaliti svim ljudima koji su donijeli krumpir, sol, šećer, sve. Spin Valis nam je poslao kamion drva, jedan čovjek je obećao još pet metara drva. Do utorka nećemo ništa raditi s drvima jer je red takav. Sprovod je sutra. Čovjek koji dolazi za 12 dana iz Švedske obećao je da će pomoći s 2.000 kuna. Stric mi je nešto pripomogao, ljudi se stalno javljaju. Ostatak ćemo platiti kad prikupimo jer pokapanje u zemlju košta 7.000 kuna. Ne mogu vjerovati, nisam očekivao da će nam ljudi toliko pomoći. Javio se i jedan čovjek iz Njemačke koji nam je obećao pomoći kad dođe za mjesec dana - priča nam Josip Babić u kojem se miješaju osjećaji tuge zbog očeve smrti i sreće zbog velike humanosti naših čitatelja.
Požeški gradonačelnik Vedran Neferović je jedan od prvih koji su se javili obitelji Babić. Veći dio dugova su riješili. Josip nam kaže kako mu se tata spasio od bolova. Pun je nade iako je sa samo 16 i pol godina postao glava obitelji pune egzistencijalnih teškoća.
- Otplatili smo već jednu ratu za vodu. Sad ćemo otplatiti pola troškova sahrane pa ćemo opet otplatiti ratu-dvije vode. Struju smo otplatili, ostao nam je samo listopadski račun. Grad nam je pomogao. Gospodin gradonačelnik mi se među prvima javio na Facebooku i rekao da dođemo u petak kod njega te da Grad može pomoći s iznosom do 2.000 kuna. Uključila se i rodbina i susjedi. Dovezli su nam krumpir, jabuke, zimnicu. Morat ću smisliti kako se svima zahvaliti - nastavlja Josip.
- Glupo mi je reći, ali tata se spasio od bolova. Da si najjači na svijetu, ne možeš izdržati te bolove. Između 20 i 21 sat smo ja i brat čuli da se mama dere u kući. Tetka kao da je osjetila njegovu smrt. Došla je u bolnicu 8 minuta nakon što je umro. Biti će bolje, imam takav predosjećaj. Jak sam, sa 16 i pol godina sam postao glava obitelji. Tako je i moj tata imao sličnu sudbinu s 15 godina. Trudit ću se da što bolje i ljepše živimo kao normalna obitelj kad vratimo sve dugove. Trajnije rješenje problema bi bilo da se zaposli barem jedan član naše obitelji - rekao nam je Josip.
Obitelji Babić još možete pomoći na adresi Osječka 49, Požega. Kontaktirati ih možete i na broj telefona 099/401-7082. Dugoročno rješenje problema obitelji Babić bi bilo zapošljavanje barem majke Martine koja nam je napomenula da je radila kao konobarica, u hladnjači te razne kućanske poslove i da je spremna raditi bilo što dva tjedna nakon sprovoda.